Henrik Andersen,
International sekretær i BaptistKirken, Morten Kjær Kofoed, besøgte baptisterne i Ukraine i juni. Morten rejste med fly til Warszawa og videre med minibus til Kiev. En 15 timer lang tur inden der var indtjekning på hotellet. Få timer senere lød luftalarmen og fire timers nattesøvn blev vekslet til et ophold på umagelige stole i et beskyttelsesrum. Velkommen til krigens virkelighed. Men også velkommen til en baptistkirke, der har fået en værdsat rolle i samfundet. Baptisterne i Ukraine hjælper nødlidende medborgere, men de engagerer sig også i genopbygningen af samfundet. En genopbygning, man arbejder på løbende, så man er klar, når (ikke hvis!) russerne er besejret.
Morten Kofoed var i Ukraine efter invitation fra det ukrainske baptistsamfund. Andre deltagere var:
Elijah Brown, Baptist World Alliance
Marsha Scipio, Baptist World Aid
Cecilie Larsen, Equmeniakyrkan, Sverige
Jack Curham, World Relief
Alan Donaldson, European Baptist Federation
Helle Liht, European Baptist Federation
I Kiev deltog Morten i en konference for præsterne i den ukrainske baptistkirke:
”Der deltog cirka 350 af de flere end 1.000 præster, der er i baptistkirken, som i øvrigt tæller cirka 113.000 medlemmer. Det er en stor kirke, men stadig en minoritetskirke i forhold til den ortodokse kirke.”
Morten fortæller, at der var omkring 2.300 kirkebygninger i Ukraine. I de russisk besatte områder er 56 kirker ødelagt. 70 af Zaporizhia-regionens 118 kirker er lukket af russerne og i flere tilfælde er baptistpræsterne fængslet.
”Konferencens tema tog udgangspunkt i de første to kapitler i Første Peters brev. Det handlede om ledelse i modgang og lidelse. Det virkede stærkt, at ukrainerne tog udgangspunkt i krigen og forsøgte at finde velsignelse i modgangen,” fortæller Morten.
Under konferencen noterede Morten sig, at mange af de ukrainske præster virkede trætte og udkørte – selv om de ikke kom fra krigsramte områder. Forklaringen var ligetil, fortæller Morten:
”Baptistkirkerne fungerer mange steder som transitcentre for internt fordrevne. Der var beretninger om flygtninge, der kom i biler proppet med ubegribeligt mange mennesker, der kun havde det tøj, de stod og gik i. De bliver indlogeret i kirkerne, får et måltid mad, noget ekstra tøj og andre fornødenheder inden de rejser videre. Selv om ukrainerne har mobiliseret alle deres egne ressourcer fortæller præsterne, at nødhjælpen fortsat gør en forskel.”
I Ukraine byder man ikke kun gæsterne på opbyggelige ord. Man konfronterer dem også med krigens virkelighed. Morten og hans rejsefæller blev inviteret til Butja, en forstad til Kiev. Her myrdede russiske, eller måske tjetjenske tropper, en stor del af befolkningen i perioden 27. februar til 31. marts 2022. Lig af civile lå i gaderne i ugevis, og der blev fundet massegrave med flere end 300 dræbte. Ifølge organisationen Human Rights Watch fortalte vidner, at russiske soldater i dagevis voldtog, torturerede og henrettede civile, mens de plyndrede byen.
Fotoudstillingen i Butja – i det nye mindesmærke etableret i ortodoks kirkebygning (Foto: Turdeltagerne)
Besøget i Butja gjaldt en ortodoks kirke, der aldrig nåede at blive indviet inden besættelsen, fortæller Morten:
”Der var en del massegrave på kirkens grund. På et tidspunkt åbner man gravene for at forsøge at identificere ofrene, men det lykkes kun i begrænset omfang. Omkring 100 bliver begravet igen uden identifikation…
I dag er kirken lavet om til mindesmærke med udstilling af mange af de billeder verdenspressen tog i Butja lige efter befrielsen. Lokale arkitekter har allerede skitseret, hvordan området omkring kirken kan blive et smukt mindesmærke med fokus på håb om en bedre fremtid.”
Under konferencen i Kiev fortalte en af præsterne om sin søn, der var taget i krig som en sund og rask ung mand. Og vendt hjem med sår på legemet og posttraumatisk stress i et omfang, der ødelagde hans liv. Præsten pegede på de udfordringer krigen gav de kristne, når man både vil kæmpe for sit land og prædike Guds kærlighed.
”Men det fantastiske er så, at mens de kristne kæmper for at bevare troen, så søger mennesker i stort tal til kirkerne. Man taler om noget, der ligner en vækkelse, fordi menighederne kommer i kontakt med så mange, der måske nok vil betegne sig som kristne, men ikke har haft et aktivt kirkeliv. Der bliver startet studiegrupper og bedegrupper i stort tal og man oplever også, at mange bliver døbt.”
Væksten er med til at holde modet oppe hos de hårdt prøvede ukrainske baptister.
Alle ukrainere glæder sig til fremtiden, når russerne er besejret og Ukraine er befriet. Civilsamfundet forbereder sig løbende på at håndtere freden. Inden krigen var Ukraine et af de mest korrupte samfund i Europa. Nepotisme var udbredt og mange af det kommunistiske samfunds øvrige ”velsignelser” var fulgt med efter uafhængigheden i 1991.
Morten fortæller om samfundets fokus på at få ryddet op, inden freden vender tilbage:
”Der er fokus på at skabe et samfund fri for korruption og nepotisme. Man ønsker simpelthen, at landet skal have andre værdier. Fordi den ortodokse kirke i hvert fald tidligere havde tætte bånd til Rusland, er man begyndt at kigge på andre kirker og deres værdier. Og der er faktisk et ønske i politiske kredse om, at kristne værdier skal erstatte det, man kendte før krigen.”
Morten bemærker, at det er en interessant udvikling, som han ikke var opmærksom på før besøget.
På vej tilbage til Warszawa besøgte Morten og resten af gruppen plejehjemmet “Den barmhjertige samaritaner” nær Lviv. Der mødte de Valentina, en ældre dame, der kom fra Uman i Donetsk-regionen i det østlige Ukraine. Hun havde tilbragt otte måneder i en kælder.
På et tidspunkt var hun gået ud, fortæller Morten:
”Og så bliver hun – selvfølgelig, fristes man til at sige – ramt af en granat og forbrændt. Hun blev reddet af frivillige og bragt til “Den barmhjertige samaritaner”. Hun fortalte, at hun slet ikke kan takke ”englene” nok. Og med englene mener hun personalet, som nu tager sig af hende. Hun har ingen ord til at beskrive, hvor godt hendes liv er i blevet. Valentina er simpelthen overbevist om, at plejehjemmet er himlen.”
Med Valentinas historie in mente fortæller Morten, at budskabet fra de ukrainske baptister er, ”at krigen fortsætter, de hårde tider er langt fra forbi. Men håbet om den opstandne Kristus er langt stærkere. Vi er overbeviste om, at mørket aldrig kan overvinde lyset, og oplevelsen af den ekstreme ondskab og de mørke besættelsesmåneder gør os til stærkere kristne, som skinner stærkere.”
Efter hjemkomsten forsøger Morten at etablere et projekt sammen med de ukrainske baptister. Der er frigivet midler fra DERF – Danish Emergency Relief Fund – til at hjælpe Ukraine. DERF har til formål ”at reagere hurtigt, effektivt og relevant med integritet og fleksibilitet på akutte humanitære krisesituationer med fokus på at yde nødhjælp til berørte befolkninger for at imødekomme presserende behov og forhindre yderligere tab af menneskeliv eller eskalering af lidelse.”
Det vil BaptistKirken i Danmark gerne medvirke til i Ukraine – sammen med de ukrainske baptister.
Fotos i artiklen er fra deltagerne i turen.
Nogle af deltagerne i turen har efterfølgende udgivet videooptagelser, hvor de fortæller om oplevelserne (på engelsk):
Elijah Brown, An Update from Bucha
Alan Donaldson and Helle Liht, Impressions from Ukraine
”Vi er Ukraine”
Ukraine: Aktive baptister giver hurtig hjælp
Russer og ukrainer beder for hinanden
Forbøn for Ukraine fra alle kontinenter
Bed for Ukraine!
URL: https://baptist.dk/ukraines-kirker-lider-og-vokser/